Heitä on aika paljon. - Pelottaako, Lasse?
Ei yhtään. Näyttääkö siltä?
Mikä tuo on? - Valomiekka.
Ei niitä ollut ritariajalla. - Oli, miljoonia vuosia sitten.
Galaksissa kaukana täällä. - Mitä sitten?
Ei mitään, sillä minulla on tämä. - Vähän liioiteltua.
Jos sinulla on tuo, silloin minä... - Lakatkaa kinaamasta.
Kuulitteko?
Ei ole totta.
Se vaikuttaa kiltiltä.
Mitä se sanoo? - Se puhuu syömisestä.
Se aikoo tuhota maailmamme! Älkää kuunneko sitä! Pysykää tässä!
Nitistetään se! - Älä, Håkan!
Hei! Mitä te teette? Teidän piti olla kotona jo puoli tuntia sitten.
Me vain leikimme. - Voitte silti tulla ajoissa.
Jos saisin kännykän, voisin soittaa. - Kello toimii yhtä hyvin.
Kaikilla kavereilla on kännykkä. - Tuota minä en usko, Lasse.
Ei sitä tarvita. Sophiellakaan ei ole...
Milloin sait tuon? - Minulla on ollut tämä aina.
Kuka on ensin kotona? - Lasse, minä olen autolla.
Ette saa pyöräillä kilpaa liikenteessä. Se on vaarallista.
Ääreisnäkönne ei ole kehittynyt. Herranen aika! Hemmetti!
Okei... Okei.
Se meni nopeasti. - Koska minulla on vaihdepyörä.
Tarkoitan kesälomaa. - Ai niin. Sillä ei ole vaihteita.
Ei. Nähdään sitten huomenna. - Neljännellä luokalla.
Mieletöntä. Suurta. - Mielettömän suurta.
Ajoitteko oikotietä? Se on huijausta. - Etkö nähnyt, että tie kääntyi?
Ei hätää. Väistin vain. Aistini ovat kuin kobralla.
Älkää jättäkö tavaroita kulkutielle. Ne ovat kalliita.
Se on Håkanin. Minä en tee noin. - Hyvä. Puhun Håkanin kanssa.
No, hei sitten. - Hei.
tahdon sanoa sinulle jotain
Miksi hän laulaa?
on pimeää ja olet käynyt nukkumaan
Meidän laulumme, ja minun pitäisi kai laulaa mukana. Laulan hyvin...
makaan sängyssäin ja toivon että näet
toivon että luet ajatukseni
...sävelkuuroksi.
Hei sitten uudestaan. - Hei.
Tiedän, mitä ajattelette. Minun olisi pitänyt sanoa jotakin.
Mutta etenen hitaasti. Minulla on nimittäin suunnitelma.
Annan Sophielle parhaan lahjan. Woryagi-kortin.
Pendor. 530 taistelupistettä ja 70 voimapistettä.
En ole kertonut, että olen kerännyt koko vuoden. Sophie saa tämän.
VEROVIRASTON TYÖNKULUN JA PROSESSIEN YHTEENVETO
Anna voirasia. - Älä keinu tuolilla.
Antaisitko voirasian? - Ajatuksen voimalla.
Ajatuksella siirto ja tuli ovat minun voimiani. - Mikä minun oli?
Sinä pystyt puhaltamaan jäätä. - Jää on tulta parempi.
Tuli sulattaa jään. - Jää jäädyttää tulen.
Tarkistan asian. - Elämäsi on kohta nollilla.
Ei, ei, ei. Älä koske siihen. - Mikä tuo on?
Rekisteri. Kun siihen kirjoittaa nimen, se antaa henkilöstä tietoja.
Asuinpaikan ja palkkatiedot. - Niin kuin Internet.
Kuka tulostaa? - Minä, kulta.
Saitko raportin valmiiksi? - Sain. Se vei viisi viikkoa.
Tiedän. Yhtä kauan kuin lomamme. - Niinhän siinä kävi.
Mutta näytän sen Lennartille tänään, ja jos hän pitää siitä...
Rakastan sinua, vaikkei sinusta tulisikaan johtajaa.
Minäkin rakastan sinua. - Tiedän. Minähän olen jo johtaja.
Mikä tämä on? "Lasse, Glimmerdagg." Tulostitko tämän?
Halusin tietää itsestäni enemmän. - Et saa koskea minun juttuihini.
Vanhempiani ovat Rudolf ja Karin. Hyvä tietää, jos olisi unohtanut.
Jäädytätkö minua edelleen? - Sinut on murskattu.
Oletko kunnossa? Siltä näyttää. - Lattiaan tuli ehkä naarmu.
Voisitko pitää kiirettä?
Kai tiedät, miten tärkeä ensimmäinen päivä keskiasteella on?
Kaikki on päätetty hetkessä. - Mitä tarkoitat?
Tarkoitan vain, että ole ajoissa. - Miksi en olisi?
Vihaan tätä autoa! - Ei autoa voi vihata, Lasse.
Ketään ei saa vihata, ja kaikki autot ovat yhtä hyviä.
Vähän rakkautta...
Lasse, minne sinä... Minne hän menee?
TERVETULOA 4 B
Neljäs luokka. Tässä minä tulen.
Otetaan... Hei.
Tervetuloa. Käy istumaan.
Kerron uudestaan. Olen Mia Morén ja olen luokanvalvoja.
Mikä sinun nimesi on? - Lasse.
Oletko sinä myös Lasse? - Myös?
Hei, Lasse.
Hei... Lasse.
Miksi kutsuisimme sinua, Lasse? - Hänhän voisi olla...
Tarkoitan aiempaa Lassea. - Ketä? Minuako?
Ensimmäistä Lassea. - Siis minua.
Mikä sinun sukunimesi on? - Andersson.
Andén. - Kumpikin on Lasse A.
Se ei käy. Teemme näin. Lassen takana istuva Lasse on Lasse 2.
Olenko minä sitten Lasse 1? - Lasse 2? Mikä nimi se sellainen on?
LASSE VS LASSE
Paljonko vakuutus kattaa korjauksesta?
Mitä? Silloinhan korjaus maksaa enemmän kuin mitä auton arvo on.
Tarkoitatko, että olisi parempi, jos auto olisi aivan romuna?
Hetkinen.
Haluaisin ilmoittaa, että autoni on aivan romuna.
Eikö lisävakuutusta ole maksettu? Eikö minulle siis korvata mitään?
Hetkinen. Saamari!
Hei. - Hei.
Olipa hieno kesä. - Kesä?
Aurinkoa ja hiekkarantaa. - Minä kirjoitin tätä koko loman.
Kuulitko, että Lennart lopetti? - Mitä?
Saimme uuden esimiehen. - Eihän se käy.
Minun pitää luovuttaa tämä. - Luvassa on irtisanomisia.
Minun pitää luovuttaa raportti. - Joku meistä vanhemmista saa lähteä.
Meistä vanhemmista? Olen vähän nuorempi... -Hän on tuo.
"Ajattele laatikon ulkopuolelta. Oletko luova vai kuollut?"
Olen kuollut, sillä tämä on niin laatikossa kuin olla voi.
Tämä on laatikko laatikossa. Kuin venäläinen maatuskanukke.
Puhutaanko täällä laatikoista? Kiva.
Hei. Olet varmaan Rudolf. - Rudolf.
Hei. Dan. - Rudolf. Sanoit Rudolf.
Lennart mainitsi, että luovuttaisit jonkin raportin.
Sanoiko hän niin? - Onko se valmis?
Ei vielä. Se on vienyt oletettua kauemmin aikaa.
Minun piti työstää sitä koko kesä, mutta aina tuli jotakin muuta.
Aurinkoa ja hiekkarantaa. - Sanoit äsken päinvastoin.
Hiekkarantaa ja aurinkoa.
Mikä tuo on?
Ei mitään tärkeää. Turhia papereita.
Sisäistä postia. Se menee roskiin. Ottaisitko tämän?
Saanko raportin viikon loppuun mennessä? -Saat.
Hän on 12-vuotias.
Tuon pitää olla tuossa. - Ahaa.
Sophie, minulla on sinulle yksi asia. - Mikä?
Se on yllätys. - Selvä.
Katsokaa minun korttiani. Siinä on 30 voimapistettä.
Hetkinen. Mitä minioneja nämä ovat?
Missä minun luokkani on?
Mitä tapahtuu? -Lasse kertoo, millaista oli asua USA: ssa.
Hän on 11. - Miksihän sitten on 4. luokalla?
Hän on luokkaa alempana, koska on matkustanut niin paljon.
Toisen kerran olin Los Angelesissa. Meidän piti syödä, -
ja minun piti kysyä, mitä ruokalistalla oli...
Tai kuten Woryagissa, kun hän vartioi kilpi edessään.
Joku koputtaa häntä selkään, ja hän kääntyy ja sanoo:
"T-Rex. Oletko täällä?" Ja sitten hän sanoo vain: "Aah!"
Ettekö tiedä, mikä Woryagi on? - Se tuntuu vähän anakronismilta.
Mitä? -Epätodellista, että keskiajalla olisi dinosauruksia.
Se oli lohikäärme. Dragontail, 510 voimapistettä.
Vai mitä, Albin? -En tiedä. Annoin korttini pikkusiskolleni.
Pidän enemmän dokumenteista. - Dokumentit ovat mahtavia.
Katsoin filmin, jossa rakennettiin rivitalo. Se oli tosi jännittävä.
Se tapahtui oikeasti. - Juuri niin.
Tässä on Tobbe. Hän on musiikinopettajanne keskiasteella.
To-bo-be-be-be-be-be-be. To-bo-be-be-be-be-be-be.
Se on sisäinen rytmini. Jokaisella on oma sisäinen rytmi.
Arvaatteko, mikä? Juuri niin, sydämen syke.
Jos suljette silmänne ja kuuntelette, kuulette oman sisäisen rytminne.
Musiikkinne. Ilman sitä kuolee. Tapahtuu sydämenpysähdys.
Jokaisen sydän voi pysähtyä. Silloin tarvitaan defibrillaattoria.
Hyvä on, Tobbe. Puhutaan vähän vanhempainillasta.
Aivan niin.
Mikä se olikaan?
Ensi perjantaina on siis vanhempainilta, -
jolloin vanhemmat voivat jutella ja katsoa teidän esityksiänne.
Aivan niin. Ja se esitys...
Esitykset. - Esitykset.
Ne voivat olla mitä tahansa. Runo, laulu tai tanssi.
Se voi olla graffiti tai vaikka jokin rytmi.
Miltä sisäinen rytminne kuulostaa? Saanko kuulla?
Saanko kuulla sinun? - Sophie-so-phie-phie.
Hyvä. Jatka.
To-bo-be-be-be-be. Kuuletteko? Rytmimme juttelevat keskenään.
Kenelle annat rytmisi? - Lasselle.
Okei, Lasse. Saanko kuulla? - Lasse, Lasse, Lasse, Lasse.
Nythän teitä on siellä kaksi. - Hän tarkoitti Lassea.
Vanha Lassehan on Lasse 2. - Tarkoititko häntä?
Hän tarkoitti varmaan uutta Lassea.
Niin. - Kuunnellaan teidän rytminne yhdessä.
Lasse, Lasse, Lasse, Lasse. - Sophi-so-phie-phie.
Se on sydämen kieltä.
Miksei tämä toimi? Otan sitten tämän.
Aikuismaista. - Hyvä, että tulit.
Meidän täytyy hyökätä emoalukseen. - Ei huvita leikkiä.
Ja laserpyssy ja tavallinen pyssy ovat anomakolismia.
Mitä sinä höpötät? Hän pakenee. Tee jotakin!
Sinä saat nämä. - Voi ei!
Lassesta on tullut tosi tylsä!
Mikä hätänä?
Lasse ei halua leikkiä kanssani. - Voit leikkiä minun kanssani.
Olen hyvä leikkimään. - Olet kuollut, isä. Elävä kuollut.
Mutta ei se mitään.
Hei, kulta. Miten esimiehen kanssa sujui?
Hyvin. Hän vaikutti nuoremmalta. Levänneeltä. Virkeältä.
Miten raportin kanssa meni? - Hyvin. Pomo lukee sen.
Toivotaan, että saan pitää työni. - Mitä sanoit?
Toivotaan, että työssä sujuu hyvin. Että hän pitää siitä.
Voimme ehkä ostaa uuden auton. - Niin... Ei, Karin.
Taivaan kasvot hän kaunistaa...
"Hei, isä. Kiva, että olet kotona."
Tuo mulle Romeo. Ja kun kuolen, jaa hänet tähdiksi pienoisiksi.
Miksi istut täällä? - Miksi puhut niin oudosti?
Se on Shakespearen kuuluisasta näytelmästä "Romeo ja Julia".
Olit oikeassa. - Mikä hätänä?
Voi ei. Lassen opettaja soittaa taas. - Etkö vastaa?
Hän soittaa luokkavanhempi-asiasta. - Etkö enää halua olla?
Se on tosi käytännöllistä muille. Heidän ei tarvitse vaivautua.
Et siis halua? - En.
Etkö aio kertoa sitä? - Ei ole niin helppoa sanoa sitä.
Helppo sanoa, että sano se, mutta sitä ei ole helppo sanoa.
En ehdi. Nyt ei oikein sovi. Nyt hän lopetti.
Hiljaa. Kuulin jotakin.
Se on klassista vallanpitoa. Hän esittää sinut lapsellisena.
Älä lankea siihen ansaan. - Luuletko, että hän yrittää sitä?
On helppoa joutua luokan vauvaksi, mutta se leima jää vuoksiksi.
Yhtä Örjania kutsuttiin Vaipaksi keskiasteella.
Nyt hän on 36, ja häntä kutsutaan edelleen Vaipaksi.
Miksi kerroit sen nyt? - Sinun ei pidä luottaa häneen.
Ai! - Håkan!
Mitä sinä meinaat?
Leikin. Minun piti ampua Lassea, mutta hän ei pysy paikoillaan.
Jaha. Kiitos.
Älkää kertoko äidille.
Mitä oikein ajattelit? - Halusin vain leikkiä kuten aina.
Mitä sinä höpötät? - Minulla on tapana leikkiä lasten kanssa.
Ei. - Kyllä.
Kun olit pieni, leikimme koko ajan. - Emmekä leikkineet. Mitä muka?
Onko tämä jonkinlainen kuulustelu? Leikimme kaikenlaista.
Lakinheittoa.
Emmekä leikkineet. - Olen hyvin leikkisä ihminen.
Pystyn ajattelemaan luovasti. - Silmässäni ei ole tuntoa.
Hyvä, sillä silloin se paranee.
Ai! - Rudolf!
Se johtui tästä napista. Tarkistan sen, se tuntuu olevan hyvin herkkä.
Onko uusi Lasse jännittävä siksi, että hän on vähän vanhempi?
Minäkin voin olla vanhempi. Katsokaa nyt noitakin.
Mitä heillä muka on sellaista, mitä minulla ei ole?
Oudot äänet. Se hoituu. Jotkut nelosluokkalaiset puhuvat...
No niin. Ei liikaa. Coolina.
Hei, Lasse. - Hei. En huomannut sinua.
Olin menossa tuonnepäin. - Puhut kummallisesti.
Minulla on äänenmurros. Sitä on tosi vaikea hallita, -
mutta jotkut vain kehittyvät toisia nopeammin.
Luulin, että olit vilustunut. - En. Mitä asiaa sinulla oli?
Lauletaanko laulumme vanhempainillassa? -Sopii.
Sinä voisit soittaa näillä. - Selvä.
Hei, Lasse 2. - Hei, Albin.
Puhut kummallisesti. - Hänellä on äänenmurros.
Murrosikä? Onko kikkeliisi kasvanut karvoja?
Tuo voi olla myös kurkkusyöpää. - Eikä ole.
Ehkä et voikaan laulaa. - Voin. Pystyn hallitsemaan tätä.
Sanoit, ettet pysty. - Tiedän, mutta...
Kurkusta irtosi iso limaklimppi. Nyt tuntuu paremmalta.
Minne se limaklimppi joutui? - Mitä tarkoitat?
Nielitkö sen? Siistiä!
Hei, Lasse. - Hei.
Lasse...
Outoa sanoa se ääneen, mutta se on tosi hieno nimi.
Puhuin Sophien kanssa, ja me esiinnymme yhdessä vanhemmille.
Kiva. - Se on mukavaa. Nähdään.
Mitä ajot tehdä vanhempainillassa? - En mitään.
Mikset? -Ei kiinnosta. Se tuntuu vähän...
Musiikki ei ole minun juttuni. Kakkosluokkalaisten touhua.
Totta. - Mitä te teette?
Ei mitään. - Ollaan liian vanhoja sellaiseen.
Vihaan musiikkia.
Odota, Sophie. En voikaan laulaa kanssasi.
Miksi et? - Ei tunnu hyvältä laulaa.
Minua hermostuttaa laulaa yksin. - Älä sitten laula.
Haluan laulaa sen laulun. - Tuletteko te?
Meille nauretaan. - Mitä sinä höpötät?
En halua, että minua kutsutaan 36-vuotiaana Vaipaksi.
Lasse, nyt olet tosi outo.
Minä ainakin laulan. - Älä.
Tämä on jännittävää. Aloitetaan.
Ehdotuksia ei tullut niin monta kuin olin toivonut, -
mutta Sophie esittää nyt oman ehdotuksensa vanhempainiltaan.
Ole hyvä. Ei mitään paineita. Tämä on hauskaa.
tahdon sanoa sinulle jotain
on pimeää
ja olet käynyt nukkumaan
makaan sängyssäin ja toivon että näet
toivon että luet ajatukseni
ajattelet minun laillani
onko muita jotka heikoksi sinut saa
olemme palapelin osia jotka sopivat toisiinsa
toivon että luet ajatukseni
on vain yksi minua ja se olen minä
on vain yksi sinua ja se olet sinä
on vain kaksi meitä ja ne olemme me
on vain kaksi meitä
on vain yksi minua ja se olen minä
on vain yksi sinua
on vain kaksi meitä ja ne olemme me
Oikein kaunista. Mutta mieleen tuli yksi asia.
Eikö tuo muistuttanut lasten laulukilpailua? Olemme jo isompia.
Mitä sinä sitten ehdotat? - Shakespearen Romeota ja Juliaa.
Maailman kuuluisinta näytelmää. - Joo. Näytellään.
Anteeksi, että kävi niin hölmösti. Lauloit tosi hienosti.
Luokassa et sanonut niin. - Minun piti laulaa kanssasi.
Uusi Lasse huijasi minua ja sanoi, että oli lapsellista laulaa.
Sinä niin sanoit. - Hän sanoi niin ensin.
Eikö sinulla ole omaa tahtoa? Mitä mieltä sinä olet?
Lasse, kuka sinä olet? - Olen oma itseni.
En tunnista sinua enää. Et ole oma itsesi.
Hän se ei ole... Minä olen oma itseni.
Sophie!
Sinä tykkäät sittenkin Woryagista. - Mitä?
Etkö pitänyt vain dokumenteista? - Kuka sinä olet?
Onko naamaasi jäädytetty ennen? - Mistä sinä puhut?
Pysy erossa veljestäni. - Häivy.
Okei, kuten haluat.
Tämän hän saa maksaa.
Apua! Kauhea rotko! Apua!
"Et ole oma itsesi." Kai ihminen on aina oma itsensä.
Kun näen itseni tässä, seison tässä omana itsenäni.
Jos seison näin, seison nytkin omana itsenäni.
Teinpä mitä tahansa, olen oma itseni.
Voin tanssia ja olla silti oma itseni.
Minä teen näin. Hetkinen. Katsoiko hän minuun?
Minun täytyy olla vähän coolimpi Lasse.
Tuntuu vähän jäykältä, koska mietin seisoma-asentoani.
Hei, kulta. - En halua, että tulet hakemaan.
Minullakin oli ikävä sinua. Arvaa, mitä teemme tänään?
Älä juokse.
Tule. - Minulla on asiaa Sophielle.
Hyvä. Tiedätkö mitä? - Karin!
Miksi kävelet niin nopeasti? - Kävelen normaalisti.
Onko pakko juosta? - En juokse.
Irrotan kädestäsi, Lasse.
Sinä piileskelet Miaa. - Enkä.
En vain ehdi jutella nyt. - Etkö halua olla luokkavanhempi?
En. Etsitään Håkan. - Olen tässä, äiti.
Hyvä. Mennään... Minne tästä pääsee?
Opettajanhuoneeseen. - Voinko auttaa?
Karin. - Hei.
Huusin sinua. - Huusitko? En kuullut.
Lasse höpöttää koko ajan. En kuule omia ajatuksianikaan.
Varmaan sinullekin tuttua. - Ei.
Meillä on kiire kotiin. - Siitä luokkavanhempi-asiasta.
En halua olla enää luokkavanhempi.
En pysty. Työssä on niin kiireistä.
Se on tärkeä tehtävä, joka pitää hoitaa kunnolla.
Olen kyllä hyvin imarreltu. - Kukaan ei ole pyytänyt jatkamaan.
Ajattelin kysyä, haluatko luopua. Tehtävään olisi halukkaita.
En pysty jatkamaan, sillä työssä on niin kiireistä.
Hienoa. Hei, Lasse 2.
Hei, Mia 3. - Nähdään huomenna.
Ei ollut mitään hätää. Uusi opettajasi on kiva.
Jos otan pähkinän näin...
Se tuntuu oikealta. Aikuiselta.
Kenties vähän nopeasti. Rauhallisesti. Ei mitään kiirettä.
Tämä on aivan... Kukaan ei syö näin.
Mutta ehkä minä syön? Ei, minä syön näin.
Ei, kaikki on lopussa. Olen kadottanut itseni.
Hei.
Tuleeko minusta tuollainen? Mitähän hän miettii?
Varmaan jotakin tylsää.
Mitä hän tekee? Miten hän on noin luonnollinen? Mitä hän ajattelee?
Hän luo jotakin fantasiamaailmaa, jonka vain hän näkee.
Onko tuo kiinteä vain jauhoinen peruna?
On vain yksi keino ottaa siitä selvä.
Ei, se on mätä.
Aika hyvää.
Uusi yritys. Jos seison näin... - Voidaanko jutella?
Kaikki ei vaikuta olevan kunnossa. - Esitämme Shakespearen näytelmän.
Koska minä ehdotin sitä. - Huono homma.
Sophie esittää Juliaa, ja Lasse esittää Romeota.
Luokka äänesti häntä. - Huono homma sekin.
Lasse huijasi minua. Pitää saada muut tajuamaan se. Aion kertoa sen.
Älä kerro. Se vain pahentaa tilannetta.
Kukaan ei kuuntele sinua. Hänellä on yliote.
Mitä minä sitten teen? - Et mitään. Pidä matalaa profiilia.
Vaienna tunteesi. - Sekö on hyvä tapa?
Tosi hyvä. Tunteet ovat ihmisen pahin vihollinen.
Jaha. En tiennytkään.
Huuleni kuin kaksi pyhiinvaeltajaa -
suudelmalla pyrkii sovintoon.
Pyhimys ei liiku, vaikka kuulee anelun.
Aloillasi siis, niin poimin hedelmät anelun.
Ei!
Tuo ei tunnu oikealta. - Mikä?
Se, että Lasse on Romeo. - Miksi ei?
Koska... Siis... - Mitä?
Hän sanoi, ettei osaa laulaa, mutta hän laulaa hyvin.
Sanoin, etten halunnut, mutta muutin mieleni.
Lupauduit Sophien pariksi, mutta hän seisoi luokan edessä yksin.
Minun kävi häntä sääliksi. Halusin vain auttaa häntä.
Hän on surkea näyttelijä. - Minusta on kiva näytellä.
Et ole tosissasi. - Jotkut ovat luonnonlahjakkuuksia.
Eikä siinä kaikki. - Mitä muuta?
Hän ja Sophie. Kun te ette näe, -
hän on ihan erilainen. Hän on falski.
Mitä tarkoitat? - Voitko antaa esimerkin?
Et voi syytellä ilman todisteita. - Ei tämä mikään tuomioistuin ole.
Jos syytät jotakuta, sinulla täytyy olla syytteiden tueksi todisteita.
Minulla on todisteita. Minulla on ne tuolla.
Miten voin mennä takaisin?
Onko tämä minun käteni? En enää tiedä, kuka olen.
Olenko joku? Olenko olemassa? Hetkinen.
Håkan. Mikä Lassea vaivaa?
Lassen luokalla on paha Lasse-klooni, joka syö Lassen aivoja sisältäpäin.
Huono homma.
Uusi Lasse esittää Romeota Sophien kanssa, ja Lasse on kateellinen.
Soitamme hänen äidilleen. - En halua.
Mennään sitten hänen luokseen ja puhutaan kahden kesken.
Entä jos hän on tällainen kyklooppi? - Onnistuu juttelu niinkin.
Oletko huomannut Lassessa mitään outoa? - Olen. Oletko sinäkin?
Olen. Mitä sinä olet huomannut? - Vaikka mitä.
Varmaan saman kuin sinäkin. - Puhu sinä musiikinopettajan kanssa.
Ilman muuta. Nytkö? - Nyt saman tien.
Hän siis tietää, mistä on kyse. - Ei. Selitä hänelle koko juttu.
Tule, kulta.
Asia on tärkeä, Rudolf. - Juu.
Kateus ei johda mihinkään. Siitä saa vain huonon omantunnon.
Omatunto on kuin ääni, joka tulee esiin, -
kun on tehnyt jotain väärää ja seuraa perässä kuin kiusaaja, -
jonka pitäisi saada selkäänsä. Mieti sitä.
Katsotaanpa. Se on varmaankin tässä.
Onpa hieno.
Hei, olen Karin. Lassen äiti. - Ei, minä olen.
Ei, luokassa on kaksi Lassea. - Minä vain pilailin.
Lasseni ei ole kotona, mutta hän kertoi luokan toisesta Lassesta.
Hän ei kertonut, että olet tyylikäs. - Kuulitko vanhempainillasta?
Ja lasten näytelmästä? - Kuulin. Eikö olekin hauskaa?
Aloitin jo markkinoinnin. - Markkinoinnin?
Se on hauskaa. Ja olen myös luokkavanhempi.
Niinkö? Kiva.
Yritän osallistua Lassen koulun asioihin. Se on tosi tärkeää.
Minulla on vähän kiire. Mitä asiaa sinulla oli?
Halusin vain toivottaa teidät tervetulleeksi.
Tervetuloa tänne. Sano hei ja tervetuloa.
Kiitos. - Emme häiritse pitempään.
Ei se mitään. Nähdään.
Jatka eteenpäin.
Mennään tuonnepäin. - Auto on tuossa.
Menemme tänne. Kävellään näin hienolla säällä.
Tuliko löysät housuun? - Juu... Ei. Ei toki.
Haluatko kokeilla? - En minä. Oletko luokan...
Lapset aina haluavat kokeilla kaikkea.
Se on hienoa.
Vaimoni... Ja minä tietenkin myös.
Oletko musiikinopettaja? - Väliaikaisesti.
Mutta musiikki on elämäni. Olen tehnyt kaikkea mahdollista.
Olen jopa istunut konttorissakin. - Poikani on...
Mutta oli vaikea yhdistää konttorihommia ja musiikkia.
Soittelin vapaa-aikana, mutta se oli...
Ikään kuin työ olisi koko ajan tehnyt kilpeä sävelten ympärille.
Sävelet hiljenivät. Istuin työpaikalla -
ja ajattelin, että elämä kiitää ohitse.
Eräänä päivänä 30 vuotta sitten nousin ja häivyn, enkä enää palannut.
Vau.
Se oli elämäni parhain päätös. En ole katunut hetkeäkään.
Missä olet töissä? - Verovirastossa.
Jaha. Hittolainen. - Niin.
Voisin soittaa vähän. - Toki.
Odota. Jäin jumiin.
Pidä tästä. - Minä pidän.
Löysätään hihnaa. - Saksilla käy helpommin.
Noin.
Leikkasit tukkasi. - Niin.
Sinulla on ollut pitkä tukka kauan. - 20 - 30 vuotta suunnilleen.
Se kasvaa uudestaan. Oletko valmis?
Olen enemmän rumpumiehiä. - Vaihdetaan takaisin.
Saat tukankin takaisin. - No niin.
Aloitetaan.
Mitä pitikään sanoa? Meitä on sellainen soittajaporukka.
Tapaamme nyt torstaina.
Sinäkin voit tulla. - Mielelläni.
Hei. - Hei. Mitä sinä teet?
Jotain, mitä olisi pitänyt tehdä ajat sitten. Kuuntelin sydäntäni.
Etkö voinut kuunnella silloin, kun kaikki olivat hereillä?
Irvaile vain, mutta minun täytyy päästää musiikki ulos.
Tiedätkö mitä, Rudolf? Kaikilla on särkyneitä unelmia.
Totta. - Minullakin on.
Olisin toivonut vähän enemmän rahaa, jotta olisi voitu tehdä jotain kivaa.
Mutta en harmittele sitä. Sellaiset unelmat täytyy tukahduttaa.
En kuullut. Korvissa soi musiikki.
Minua väsyttää. Menen nukkumaan. - Selvä. Tiedätkö, missä auto on?
Tiedän.
Hyvä.
Nouse ylös, kulta. - Mitä kello on?
Viisi. On vähän aikaista, mutta tarvitsen aikaa valmistautua.
Ostin sipsejä ja limua ja pikkuleipiä ja karkkia harjoituksiin.
Olit oikeassa. Olin kateellinen Lasselle. Kuvittelin kaikenlaista.
Hyvä. - Aion pyytää Lasselta anteeksi.
Kirjoitin muistiin asioita, jotka aion sanoa koko luokan edessä.
Kun katson sinua, tajuan, miten älytön olin.
Aivan. Taksi tuli.
Odota. Et sinä kuvitellut. - Mistä sinä puhut?
Lasse on klooni. - Eikä ole.
Sanoit, että Lasse katsoo vain dokumentteja eikä pidä Woryagista.
Unohda se.
Näin kun hän katseli kännykällään Woryagia ja nauroi.
Eikä nauranut. - Hän nauroi näin.
Mitä kello on? - Vähän liian myöhäistä sinulle.
Avaruuslokikirja, 231. päivä.
Ei edelleenkään jälkeäkään siipimiehestäni.
Mutta en luovuta. Minä löydän hänet vielä.
Haluatko muffinin? - En.
Odotatko myöhempää herkkuhetkeä? Ymmärrän hyvin.
Tuollako se oli? - No mutta...
Hei. Tulitteko tekin aikaisin? Hienoa.
Voitte auttaa kantamisessa. Harjoitukset ovat aulassa.
Siellä on todenmukaisempaa. Järjestin myös noutopöydän.
Taide tekee nälkäiseksi. Vai mitä, Lasse? -Mekin...
Ei hätää. Kaikki on luomua.
Kaikessa on niin paljon transrasvaa ja palmuöljyä, mutta ei huolta.
Se on tosi kamalaa. - Mitä te toitte?
Nämä ovat vain vanhoja rojuja, jotka menevät kierrätykseen.
Voisitko heittää nämä ulos? - Olette ahkeria.
Me lopetimme kotona kokonaan sokerinsyönnin.
Annan lapsille omenanpaloja, jotka voi kierittää kaakaojauheessa -
jotta ne narskuvat kivasti.
Ne ovat tosi hyviä. - Selvä.
Siirryimme tänne ja saimme Lassen äidiltä upeat ruoat, -
joita ei tarvitse olla popsimassa koko ajan.
Ennen kuin aloitamme, Lasse 2 haluaa sanoa pari sanaa.
Ole hyvä, Lasse 2.
Tiedätte, mitä eilen tapahtui. Sanoin sinusta kaikenlaista, Lasse.
Että olit falski ja valehtelit, ja haluan vain sanoa...
Olen edelleen sitä mieltä. Kiitos minun puolestani.
Luulin, että olisimme saaneet pienen anteeksipyynnön.
Håkan oli oikeassa. Lasse on valehdellut. Tässä on todiste.
Tulostin tämän isän verorekisteristä. Tuo olen minä, Lasse Andersson.
Tuossa on Lasse Andén ja hänen äitinsä Gabbi.
Hitto! Äitikin on epäilyttävä. - Mitä?
Ei, vaan Lasse ei ole vuoden vanhempi, vaan vuoden nuorempi.
Eikä hän ole asunut USA: ssa vaan Orsassa. -Hitto.
Pakko myöntää, että hän on poissa. Hyvästi, veljeni.
Luulin, että menetin sinut iäksi. - Et pääse minusta niin helposti.
Waeby apparooney georgeclooney. - Mitä se tarkoittaa?
Olit oikeassa. Lasse on klooni. - Tehdään suunnitelma.
Hyvä ajatus. Lasse, otetaan ilmatyynyalus.
Tiedät kai, ettei sillä voi lentää? - Olen lapsi, en hullu.
Hei. - Hei. Onko tuo sinun autosi?
Ei! Ei. Meillä on Lexus.
Uusin malli. Tosi iso.
Aivan. NS vai RX? - RX.
Ne ovat hienoja. - Tosi hienoja.
Mitä teet täällä? - Minä selitän.
Tämä auto on ollut tässä kauan, joten ajattelin hoitaa sen pois.
Se voi olla jonkun huumeauto.
Todella epämiellyttävää. - Totta. Täällä asuu paljon lapsia.
Odota tässä, niin soitan poliisille.
Älä.
Soitin poliisille. Minne auto hävisi?
Joku nainen tuli hakemana sen. Hän näytti tosi epämiellyttävältä.
Hän oli likainen ja haiseva, ja tukka roikkui likaisena.
Inhottavaa. Luulin, että muutimme turvalliselle alueelle.
Minun täytyy mennä. Minulla on siemensämpylöitä uunissa.
Leivon hyväntekeväisyyteen.
Perunasoserulla. Ole hyvä. - Tilasitko kaksi?
Lasse, ihminen elää vain kerran. - Selvä.
Lasse vei nimeni, tyttöni ja arvokkuuteni.
Haluan ne takaisin. - Saat kostosi.
Tällä kertaa odotan oikeaa hetkeä.
Saat kostosi. - Mutta miten?
Räjäytetään hänet. - Ei.
Käytetään todisteita viisaasti.
Ole hyvä. Voi ei. Juliani on kuollut.
Ja sitten suutelet häntä, juot myrkyn ja kuolet.
Minäkään en enää halua elää.
Keksin hyvän suunnitelman.
Panemme chiliä myrkkypulloon. - Hyvä ajatus.
Tai vielä parempaa. Oikeaa myrkkyä. -Ei.
Tai rotanmyrkkyä. Hän on rotta. - Ei.
Ei. Selvä. Pannaan chiliä. Mistä saamme sitä?
Mitä te teette? - Leikimme Pisan kaltevaa tornia.
Olette sekopäitä.
Anna se. Hyppää alas.
Mitä sinä teet? "Parasta ennen 1990."
Ehkä chili on laimentunut. - Tai vahvistunut. Testataan sitä.
Totta. - Et sinä.
Kuka sitten?
Chili on tarpeeksi vahvaa. Heitetäänkö sitä Lasse silmille?
Ei. Chili on loppuhuipennus. Ensin näytetään Lasselle todiste.
Älä kerro kenellekään. Teen mitä tahansa.
Mitä tahansa? Selvä.
Lasse sanoi, että hänestä Lasse 2:n pitäisi olla Lasse.
Mitä? Olipa yllätys. Ei olisi tarvinnut, mutta kiitos.
Lasse 2 ei halua enää olla Romeo, vaan luovuttaa osan Lasselle.
En osannut lainkaan odottaa tätä, mutta olen valmis auttamaan.
Mikset halua esittää Romeota? - Koska en halua.
Osaat vuorosanat ulkoa.
Sanoit eilen, että näytteleminen on hauskaa.
Ei enää. - Mitä aiot tehdä vanhempainillassa?
Tule, Sophie. Pitää harjoitella.
Huuleni kuin kaksi pyhiinvaeltajaa -
suudelmalla pyrkii sovintoon.
"Romeo suutelee Juliaa kiihkeästi." Täytyy kai tehdä niin.
Jokin on nyt vialla. En käsitä. - Niin tässä lukee.
Miksi Lasse ei yhtäkkiä haluakaan? Hän salaa jotakin.
Mitä muka? Hän on kai kiinnostuneempi dokumenteista.
Puhun hänen kanssaan. - Harjoitellaan suutelukohtausta.
Odota. Minulla on asiaa. Lupaa, ettet kerro kellekään.
Katso.
Voit odottaa, jos taloutenne... - Ei. Allekirjoitetaan sopimus.
Noin.
Tuntuu tosi hyvältä. - Ilmoitan, kun auton voi noutaa.
Enkö saa sitä heti mukaan? - Et. Se vie jonkin aikaa.
Voin ottaa jonkin toisen auton. Sinulla on täällä paljon autoja.
Voin ottaa... Voin ottaa vaikka tuon.
Minulla on 60 voimapistettä. Entä sinulla? 31? Minä voitan.
Miten sinulla voi olla niin hyvät kortit? - Koska olen huippu.
Heippa.
Mitä kuuluu? - Hyvää. Kuka olet?
Olen huono omatuntosi. Sinua painaa jokin.
Ei. - Kyllä.
Syy on hänen. Hänen omatuntonsa pitäisi piinata häntä.
Jos syyllistät minua, syyllistät itse asiassa itseäsi.
Minne menet? Voit paeta, mutta et pääse piiloon.
Ei röstiä.
Hyvä. Luen tämän huomenna. - Kiva.
Hei, Tobbe. Minä tässä.
En pääse harjoituksiin tänään. Olen ylitöissä.
Rokatkaa!
Hei, Dan. En ole tajunnut asiaa aiemmin, mutta olen kukka.
Ja sinä olet saapas, joka talloo minut ja estää minua kasvamasta.
Olen 180 cm. Ehkei niin pitkiä kukkia ole...
Auringonkukat kasvavat pitkiksi.
Täten irtisanon itseni verovirastosta, -
eikä mikään saa minua palaamaan. Rudolf.
Saimmeko siis lainan? Tiedän, että summa on iso.
Siksi tarvitsemmekin lainan. Kiitos. Hei.
Hyvänen aika. - Minulla on asiaa.
Saimme töissä uuden esimiehen, ja se raportti...
Voin saada potkut.
Mikset ole kertonut? - Pelkäsin, että suutut.
Saitko potkut? - En.
Mukava kuulla, kulta.
En olisi suuttunut. Minä tuen sinua.
Mutta se on tosi mukavaa. - Sanoin itseni irti.
Mitä? - En tiennyt.
Mutta nyt tiedän, mitä haluan. Panostan täysillä musiikkiin.
Mitä sinä puhut? - Sanoit, ettet suutu.
En ole vihainen. Mitä sinä sanot? - Sanon, että...
En ole kuuro. Tietenkin teet niin.
Oletko varma? Tuntuu vähän... - Montako kertaa se pitää sanoa?
Kyllä! Minä tuen sinua!
Onko selvä? - On. Anteeksi.
Painu nyt paukuttelemaan rumpuja. Pidä hauskaa.
Rakastan sinua. - Samoin.
Mieletöntä istua tässä. Mahtava vapauden tunne.
Näytät nuoremmalta. - Näytänkö? Kiitos.
Aloitetaan. Yksi, kaksi, kolme.
Dan?
Hei, Rudolf. Löysin tämän. - Tämä on se vanha raportti.
Se on tosi hyvä. Mikset jättänyt sitä aiemmin?
Onko se sinusta hyvä? Se on tosi paljon laatikossa.
Niin paljon, että se on jo laatikon ulkopuolella.
En ole vakituinen, tulin etsimään Lennartille täydellistä jatkajaa.
Löysin hänet. - Kiva.
Mitä sanot? - Hienoa.
Voisitko ajatella ryhtyväsi johtajaksi?
Riittää, että vastaat aamuun mennessä.
Näytät taas vanhemmalta. - Niin.
Etkö saa unta? Maito on liian vanhaa.
Jaha. En piittaa. - "En piittaa." Tajuatko lainkaan...
Etkö sinäkään saa unta? - En.
Etsin jotain tylsää lukemista.
Juutuin tähän verokatsaukseen vuosilta 1977 - 1978.
Tulin tosi hyvälle tuulelle. Tämä on loistava teos.
Onnea. - Nuku hyvin.
Kulta, minulla on kerrottavaa, josta varmasti ilahdut.
Ehkä voit olla vähän ylpeäkin. Missä äiti on?
Hän lähti. Hän sanoi, että sinä viet minut kouluun, koska olet työtön.
Kiitos, että olet auttanut Lassea sopeutumaan luokkaan.
En ole tehnyt paljoakaan. - Hän puhuu sinusta koko ajan.
Hän ihailee sinua, kun olet niin hauska ja saat muut nauramaan.
Hänkin on hauska. - Sen hän on perinyt minulta.
Lassen isä ja minä erosimme. Ei sujunut enää. Vihaan häntä.
Lassella on ollut nyt vähän rankkaa.
Häntä hermostutti muuttaa. Lassen isä asuu edelleen Orsassa.
Lasse on ujo, joten hän pelkäsi, ettei saa ystäviä eikä sopeudu.
Mutta sinä tunnut luotettavalta. - Niin voisi luulla.
Lasse on niin iloinen Romeo osasta. - Eikö hän ole kertonut?
Mitä? - Ei mitään.
Ei minulla ollut muuta.
Oletko nyt iloinen? - Häivy.
Mitä sanoit? - En sanonut sinulle.
Ystäväiseni. Elämä... Hän luulee voivansa häipyä.
Sinun pitäisi puhua Lassen kanssa. - Olen juuri menossa.
Haluat vain jankuttaa siitä. Pian sanot: "Mitä minä sanoin?"
Sinä niin sanoit, koska olen mielikuvitustasi.
Tiedän!
Hän on tuolla.
Lasse, odota!
Minulla on asiaa. Oli väärin pakottaa sinut antamaan minulle Romeon osa.
Sinä pakotit sen paperin avulla Lassen antamaan sinulle roolin.
Olin juuri korjaamassa asiaa. - Kerroitko sinä Sophielle?
En, siis... - Sinä lupasit!
Kuuntele. Sophie, odota. - Sinä kiristit Lassea.
Se kuulostaa kauhean vakavalta. - Se on vakavaa.
Hän valehteli alun alkaen. - Joten sinä sait olla pahempi?
Emme taida enää voida olla kavereita.
Mitä se tuntui?
Håkan, paina nappia. - Ei olla vielä koululla.
Jäädään tässä pois ja ostetaan yllätykseksi uusi auto.
Onko meillä varaa? - Luullakseni.
Isästäni tuli johtaja. - Hienoa.
Paina nappia.
Hei. Eivätkö olekin hienoja? - Tosi hienoja.
Hain nämä juuri. - Minä toin lehtiä.
Muovilautasten sijaan. Nämä ovat luomutuotteita.
Lehtiäkö? - Hain niitä metsästä.
Oletko autolla? Voitko ajaa minut kotiin esityksen jälkeen?
Autoni on huollossa. - Ilman muuta.
Lehdet pitäisi varmaan höyryttää. - Ilman muuta.
Kiva.
Hei. Karin Andersson tässä. Miten sen uuden autoni laita on?
Se on saapunut. - Eikä hetkeäkään liian aikaisin.
Tuokaa se minulle Söderin kouluun. - Emme voi...
Plaa plaa plaa. Tee, kuten sanoin.
Mistä oli kyse? - Se oli pitopalvelusta.
He ovat myöhässä. - Inhottavaa. Tuolta he tulevat.
Hei. - Hienoa.
Teilläkö on täällä juhlat? - Hoiditte tämän tosi huonosti.
Mistä olet tyytymätön? - Puhuin esimiehesi kanssa.
Kenen kanssa puhuit? - En muista hänen nimeään.
Asia on nyt kunnossa. - Minä omistan tämän firman.
Juhlat eivät ole tässä. Menkää sisään ja pankaa toimeksi.
Ota eläkeläistoverisi mukaasi. - Aivan hullua.
Anteeksi. Kauheaa joutua olemaan tuollainen. En yleensä ole.
Minä olen.
Minäkin pystyn olemaan tarpeen tullen.
Anteeksi. Hankala asiakas. - Asiakkaat ovat kamalia.
Siis hankalat asiakkaat. - Miten voin auttaa?
Isästäni on tullut johtaja. - Ei sinun tarvitse sanoa sitä.
Onneksi olkoon. Uutta autoako ostamassa?
Ajetaanko vähän rallia? - Ei. Minun täytyy ajaa rauhallisesti.
Kuulit, mitä myyjä sanoi. Aluksi täytyy ajaa rauhallisesti.
Ajetaanko Legolandiin? - Ei nyt. Joskus toiste.
Vien sinut kouluun, ja sitten ajan töihin, -
ja juttelen Danin kanssa...
Hemmetti! Se kirje! - Mikä kirje?
Jätin pomolle kirjeen, jota hän ei saa lukea. Hitto!
Joudut tulemaan mukaan töihin. - Haluan kouluun. Lasse esiintyy.
Vähät siitä, Håkan. Tämä on tärkeämpää.
Käskin sinun häipyä. En tarvitse sinua. Olet kuvitelmaa.
En tiennyt, että se olit sinä, mutta sinäkin voit häipyä.
Mitä on tapahtunut? - Sophie ei halua olla enää kaverini.
Miksi ei? - Koska minusta on tullut ilkeä.
Et sinä ole ilkeä. - Mistä tiedät?
Lasse, on lapsellista sääliä itseään.
Vähät siitä, olenko lapsellinen. En tiedä, kuka olen, enkä välitä.
Minä tiedän, kuka sinä olet. - Kuka minä olen?
Olet poika, joka korjaa asiat, jos hän on tehnyt jotain väärin.
Ennen kuin aloitit täällä koulussa, täällä oli eräs Björn.
Taas hän höpöttää. Mutta hän on kyllä oikeassa.
Minulla on homma hanskassa. Olen mestari.
Hei, Rudolf.
Hei.
Hienoa. Tulin vain sanomaan, että otan mielelläni paikan vastaan.
Niinkö? Vaikutit eilen kovin epäilevältä.
Haluan mielelläni sen työn.
Hienoa. Mennään puhumaan henkilöstöpäällikön kanssa.
Odota. Vilkaisen ensin tuoliasi.
Se on todella hieno. Kokeilen sitä pikaisesti.
Vau. Se on todella...
Onko tässä säätöjä? Jopas.
Tämä on täydellinen istumakorkeus.
Venyttelen vähän. No niin...
Nyt olen valmis. - Voisinko saada kirjeeni?
Minkä kirjeen? - Sen, joka on selkäsi takana.
Otit sen pöydältäni. Anna kirje minulle.
Ikävä kyllä en voi. - Anteeksi?
Olen erittäin hämmästynyt. - Niin mutta... No niin.
Se oli kirjekuori. Kirje on tässä.
Olisit voinut sanoa. Nyt minulla on sellukuitua kehossani.
Sehän oli valkaistua paperia, liimaa ja mustetta.
Oletteko nähneet Lassea? - Hän oli kirjastossa.
Kiitos.
Oletko nähnyt Lasse 2:a? - Hän oli tietokonehuoneessa.
Missä olet, Lasse?
MATKALIPPU ORSAAN
Ei! Hän aikoo kotiin.
Kuka? - Lasse!
Yritämme lukea täällä. - Minä yritän pelastaa kaverin!
Matkustin sen sijaan Malediiveille. Oletko ollut siellä?
En ole ollut. - Sinun täytyy matkustaa sinne.
Turkoosinsinistä vettä ja jääkylmiä drinkkejä.
Se on minun autoni! - Onko pakko olla kuin nelivuotias?
Minä olen nelivuotias!
Miksi hänen autonsa on isompi? - Sinun autosi on hieno.
Ei, se on pieni ja ruma! - Sinun autosi on tosi hyvä.
Olitko onnellinen siellä?
Olin. Tai siis siellä me päätimme erota.
Et siis ollut siellä onnellisempi. - En, mutta vesi oli turkoosinsinistä.
Äiti, meidän täytyy tehdä yksi juttu. Kuuntele minua nyt!
Meidän täytyy ajaa rautatieasemalle. - Tänne on tullut jo väkeä.
Lasse aikoo kotiin. Kotiin Orsaan! - Mitä sinä puhut?
Juna lähtee 10 minuutin päästä. - En voi. Minulla ei ole autoa.
Onhan meillä auto. Vai mitä? - On. Meillä on auto.
Mitä te odotatte?
Tiedät kai, että etupihalla on iso pysäköintialue?
Hypätkää kyytiin. -Hetkinen. Eikö tämä ole se huumeauto?
Ei, tämä on meidän automme.
Siinä ei ole mitään vikaa. Paitsi että se käynnistyy huonosti.
Nyt poltetaan kumia.
Minusta ei tunnu tuolta. - Miten voin luottaa siihen?
On yksi tapa. Tämä on kirjani keskiasteelta.
Voit lukea tuosta. "Isona minä haluan..."
"Olla töissä verovirastossa"? - Juuri niin.
Siinä unelmassa ei ole mitään vikaa. - Kyllä on.
Tuo ei ole minun lapseni.
Ei!
Hei.
Lasse!
Mutta miten... Muutit mielesi. - En. Lähden isän luo Orsaan.
Onko se tuo juna? - On.
Ei! - Älä viitsi olla noin dramaattinen.
Anteeksi. Liioittelin. Jää tänne. Et saa lähteä.
Pidä kiirettä! - Minulla on vähän huono olo.
Ihminen voi kuolla kirjekuoren syömisestä. - Mitä? Ei kai.
Mistä luit sen? Mistä olet kuullut sen?
Hei hei. Olkaa hyvä.
Sophie... - Puhun kanssasi vain lavalla.
Sophie, kuuntele. - Enkä. Heippa.
Hän pitää minusta. - Selvä.
Olemme Veronassa.
Vuosi on 1528, -
ja Capuletit ja Montaguet ovat katkeria vihamiehiä.
Capuletit pitävät naamiaiset upeassa linnassaan, -
ja perheen eloisa tytär Julia kuljeskelee vieraiden joukossa.
Pidättyväiseen, italialaiseen tapaansa.
Yllättäen paikalle saapuu Montaguen perheen poika Romeo.
Julie ihastuu ja rakastuu salamannopeasti.
Hei hei. - Salamannopeasti.
Oletpa sinä kaunis. - Sinä!
Kuka muukaan?
Se toinen Romeo.
Romeo 2.
Hän antoi minun olla Romeo 1.
Hyvä. Siinä hän teki oikein.
Siirrytään suoraan viimeiseen näytökseen, -
jossa Romeo löytää rakkaansa elottomana myrkkypullo vieressään.
Voi ei! Julia, mitä olet tehnyt? Olit niin elävä vain hetki sitten.
Tuntuu hyvältä tehdä oikein. Olen jalo ihminen.
Mitenkähän hän selviää chilistä? - Mitä?
Täytitkö pullon chilillä? - Sinähän halusit.
Ennen kuin minusta tuli Romeo. - Muutat koko ajan mieltäsi.
Viimein saan suudella sinua. - Ei.
Anna pullo minulle, ilkeä narri. - Mitä? Enkä.
Anna se minulle.
Nyt voitte jatkaa.
Panitko pulloon jotakin? - Luulin, että olit kuollut.
Panitko? - En.
Etkö usko minua? - En tiedä.
Voin todistaa sen. - Selvä.
Selvä. - Selvä.
Selvä.
Mutta ensin pyydän anteeksi. - Pyydä häneltä.
Olen jo tehnyt niin, ja olit oikeassa.
En ole ollut oma itseni, koska olen rakastunut sinuun.
En halua menettää sinua, mutta en voi hallita tunteitasi.
En aio olla teidän tiellänne. Toivotan teille onnea.
Hyvästi, ystäväni.
Aivan tavallista myrkkyä. Minun täytyy hakea yksi juttu.
Siellä ei ollut ovea.
Anteeksi, että valehtelin autosta. - Ei se mitään.
Näin sinun autosi, ja tulin kateelliseksi.
Mutta en piittaa tavarasta. - Ne eivät ole elämässä tärkeää.
Kulta. Ostin uuden auton. - Isästä tuli johtaja.
Ei olisi tarvinnut. - Mutta minä halusin.
Ei olisi tarvinnut. - Nyt se on tehty.
Meillä on jo auto. - Nyt on kaksi. Kummallakin omansa.
Karin. Tässä on uusi autosi, josta jankutit niin kovin.
Hei.
Nyt meillä on kolme autoa!
Niin taitaa olla.
Kukkuu, Lasse. -Voit häipyä. En tarvitse omaatuntoa.
En ole enää omatuntosi. Olen haikeus.
Tiedän, että olet rakastunut Sophieen, mutta teit oikein.
Pian olet unohtanut hänet. - Olemme luokkakavereita viisi vuotta.
Elämä ei ole satua. Kaikki ei pääty onnellisesti.
Jotkut asiat satuttavat. Kuten se, että tungetaan pieneen...
Kuule...
tahdon sanoa sinulle jotakin
En pysty laulamaan nyt. Chili polttaa vielä kurkussa.
Et tajua mitään. - Mitä?
Sinuun minä olen rakastunut. - Mitä?
Olen ollut koko ajan.
Ei! Riisun kypärän. - Älä! Silloin tukehdut.
En piittaa. - En minäkään.
Täällä voi hengittää. - Niin.
Tarvitsemme vahvistusta! Meidän on peräännyttävä!
Ei ole totta.
Meidät murskataan. - Ei.
Ei minun mielikuvituksessani. Ei, jos minä saan päättää.
Tämän ei pitäisi toimia näin. - Ei se mitään, isä.
Onko sinun naamasi koskaan jäädytetty?
En ottanut tästä kuittia. Olinpa minä hölmö.
Ylävitoset!
Minäkin haluan tehdä noin. - Ei, jatka!
Minäkin haluan olla mukana. - Sinulla ei ole voimia!
Minä saan tämän toimimaan. Noin. Ei toimi vieläkään.
Se on kokonaan... Mitä tuo... Jestas.
on vain yksi minä ja se olen minä
on vain yksi sinä ja se olet sinä
on vain kaksi meitä ja ne olemme me
on vain yksi minä ja se olen minä
on vain yksi sinä ja se olet sinä
on vain kaksi meitä ja ne olemme me
on vain yksi minä ja se olen minä
on vain yksi sinä ja se olet sinä
on vain kaksi meitä ja ne olemme me
on vain kaksi meitä
on vain yksi minä ja se olen minä
olen vain yksi sinä ja se olet sinä
on vain kaksi meitä ja ne olemme me
on vain kaksi meitä
Tämä on parasta, mitä olen tehnyt.
Suomennos: Arja Sundelin Scandinavian Text Service 2018